Indbyggere på Jorden, I er alene.
Advarsel. Ubuden passager.
Kom her, rumdragt. Kom hen til Doktoren.
Hallo?
Hallo? Er du uskadt?
Er du kommet til skade?
Faldt du?
Hvor faldt du ned fra?
- Hjelmen. - Fint. Lad mig lige...
Jeg vil ikke gøre skade.
- Jeg kan ikke se. Jeg er blind. - Nej, nej.
Hjelmen sidder vist bare omvendt.
- Hvordan kunne du det? - Jeg havde meget travlt.
Hvorfor du stadig oppe, Cyril?
- Månen er vist for interessant. - Det er astronomi.
Find ikke på ord. Han finder altid på ting.
- Hvor er din far? - I haven.
- Hvad laver han der? - Jordbrug.
Du snyder ikke nogen.
Sig til ham, at jeg lånte bilen-
- fordi jeg fandt en rummand, muligvis en engel-
- men jeg kan ikke få hans hjelm af, så jeg må ind til byen. Okay?
- Fint. - Dygtig dreng.
Var det din mor? Hvor skulle hun hen?
Ud.
- Kørte vi ind i noget? - Nej da.
- Vi kørte ind i ret mange ting. - De var i vejen. Ikke min skyld.
- Vi skal have den fjollede ting af. - Det er en kollisionsdragt.
- Den reparerer mig. - Reparerer den dig?
Ja, det er tanken.
- Bliver du ikke omvendt repareret? - Nej.
Det var da godt.
- En gadelampe. - Det tænkte jeg nok.
Denne vej.
Vil du ikke på hospitalet eller sådan noget?
- Du er velkommen hjemme hos os. - Nej, jeg klarer mig.
Jeg skal bare finde...
...nøglen. - Skal jeg gøre det med en hårnål?
Multidimensional, tripelkodet interface. Spidse ting dur ikke.
Sådan.
Med et virker 900 års tidsrejser lidt mindre sikre.
Tak, fordi du hjalp mig. Det behøvede du ikke.
Vær ikke fjollet. Det er juleaften. Ingen skal være alene i julen.
- Hvad var dit navn? - Madge Arwell.
- Sig til, hvis jeg kan hjælpe. - Hvordan?
Det ved jeg ikke. Du kan ønske. Det virker tit.
- Gør det? - Ja, for mig. Du er her jo.
Du behøver ikke vente. Tag hjem. Jeg venter bare herinde.
Det var den forkerte. Kan vi prøve igen?
Du var længe væk.
- Har du hjulpet vildfarne igen? - Kun en.
Hvad læser du? Ikke om krigen igen.
Hvis folk hele tiden læser om krigen, så kommer den.
Hvor ender du så?
TRE ÅR SENERE
Sir, Anderson er ilde tilredt.
- Hvor er vi? - Over kanalen et sted.
- Hvad skal jeg sige til Anderson? - Sig...
- Sig, at vi er hjemme til jul. - Ja, sir.
Undskyld, min elskede.
VI MÅ MEDDELE, AT DERES MANDS FLY STYRTEDE NED OVER KANALEN
MED DYB MEDFØLELSE...
- Hvornår kommer far hjem? - Til jul, som altid.
- Find nu på noget. - Vi skal jo ud til onkel Digby.
- Kommer han så der? - Det gør han da, ikke mor?
- Far kommer da, ikke? - Naturligvis.
Der kan du se. Har du fundet på noget?
- Ja. - Så tæller vi til tre og ønsker.
En, to, tre.
- Er det hjemsøgt? - Er der meget træk?
Det duer jo ikke. Mr Cardew skulle tage imod os.
- Måske spøger onkel Digby her. - Han lever stadig.
- Han bor på et hjem. - Mr Cardew?
- Hvorfor skal vi bo her? - På grund af bomberne.
Jeg kan godt lide bombningerne. Det er spændende.
Kommer far? Du sagde, han ville møde hos her.
Naturligvis kommer han. Du behøver ikke spørge hele tiden.
Far!
Beklager. Den er gået lidt i stykker.
Hallo? Mr Cardew?
Sådan. Kom da ind. Ind med jer.
Se jer nu for.
Bare rolig. Bagdøren virker stort set stadig.
- Fint. Skal jeg tage kufferterne? - Tak.
Vil I bære dem? Jeg skal vise jer rundt.
- Vent. Hvem er du? - Jeg er viceværten.
- Men du er ikke mr Cardew. - Jeg er enig.
- Er du den nye vicevært? - Jeg bliver kaldt Doktoren...
...eller "forlad planeten", men det er vist ikke et navn.
Hej, Madge Arwell, Cyril Arwell-
- og Lily Arwell.
Kom. Der er meget at se. Husk at tage noter.
Den lille stue. Kun stole. Meningsløst uden et fjernsyn.
Så jeg har lavet et par reparationer.
Jeg ved det.
Køkkenet. Komfuret, tror jeg. Her er vandhanerne.
Varmt, koldt og lemonade.
- Lemonade? - Jeg ved det.
Trappe.
Den er vist i stykker.
Så må vi bare gå op.
Der sover jeg. Hold jer væk. Pas på pantere.
- Pantere? - Skræmmende. Har du set en panter?
Cyril!
Mors værelse. For voksne. Ret kedeligt.
Lily og Cyrils værelse. Mesterværk. Det perfekte værelse.
Arbejdsbænk, jungle, labyrint og et vindue forklædt som spejl.
Forskellige slags lamper, zenhaver og mystiske skabe-
- en zone af stilhed, gummivæg, en nøjagtig model af huset-
- dukker med komiske udtryk, et fodbad, Cluedo-
- og et gult fort!
- Hvor er sengene? - Det hele kunne ikke være her.
Hvem har også brug for senge, når man har...
...hængekøjer?
Jeg ved det.
- Hvordan kommer man op? - Se bare her.
For himlens skyld.
- Hængekøjen er vist defekt. - Vil du ikke godt stoppe nu?
- Undskyld. - Gå nedenunder, børn.
- Tager vi af sted? - Ja. Nej. Jeg ved det ikke.
- Gå nedenunder, tak. - Du behøver ikke at råbe.
- Hvorfor gør du alt det her? - Jeg prøver at være en god vært.
- Det gør en vicevært ikke. - Hvorfor hedder det så vicevært?
Deres far er død.
- Det gør mig ondt. - Deres far, min mand, er død.
De ved det ikke. Siger jeg det nu, så vil julen altid handle om det.
Sådan skal ingen leve.
Når julen er forbi, så vil jeg...
Jeg ved ikke, hvorfor jeg råber ad dem.
Når du ser deres glæde, husker du, hvor kede af det de bliver.
Det knuser dit hjerte.
- Kom og se, mor. - Du skal se det her.
Hvorfor skal de være glade nu, når de bliver kede af det om lidt?
Svaret er indlysende: Fordi de bliver kede af det senere.
Vi må hellere gå ned. De har vist fundet den store stue.
Mor!
Jeg reparerede den.
- Jeg ved det. - Se lige den pakke.
- Den er til mig. - Til os alle sammen.
Jeg er yngst, så jeg skal åbne den.
Der står ikke, hvem den er fra. Hvem har afleveret den?
Han er en fjollet mand. Hold jer væk fra ham.
- Jeg kan lide ham. - Også mig.
Det er et flot juletræ, ikke?
- Det bedste juletræ i verden. - Ja.
Ja, det er det jo nok.
Sig det, søde mor. Sig det, du altid siger.
Det bliver den bedste jul nogensinde.
Lily?
Lily, sover du?
- Lily! - Hold nu mund.
Hvad tror du, der er i pakken? Vi kan jo smugkigge.
Sov nu.
- Du løj om panterne. - De berømte sidste ord.
- Hvorfor har du en telefonboks her? - Det er det ikke. Det er mit...
...tøjskab. Det er malet, så den ligner en telefonboks.
- Hvad laver du? - Nye ledninger.
- Hvorfor ledninger i et tøjskab? - Har du set mit tøj?
Hvem er du? I virkeligheden, altså?
Hvor er din bror?
- Han sover i sin seng. - Fint, så er den defekt.
Er du sikker på, han ligger i sin seng?
Der kan du bare se.
Han er smart.
Det gamle trick med bamse og tæppe. Klassiker.
Cyril!
Hvad sker der?
- Hvad er det? - Følg med mig. Hurtigt.
Ind med dig. Her er lidt koldt. Glem det.
Cyril!
- Hvor er vi? - I en skov i en kasse i en stue.
Følg med. Han har 20 minutters forspring.
Tiden skifter over dimensioner. Hvad lærer I egentlig i skolen?
- Jeg forstår ikke, hvor vi er. - Vi krydsede en dimensionsportal...
...ting. - Og hvad er det så?
Det var en gave, der først skulle åbnes juleaften. Hvem åbner før?
Fint. Hold mund.
Alle sammen.
Jeg forstår ikke. Er det virkeligt? Er det et eventyrland?
Eventyrland? Bliv dog voksen. Eventyrlandet ser ikke sådan ud.
Det her er Cyrils fodspor. Det er dem, han fulgte efter.
- Bemærker du noget? - De andre fodspor bliver større.
Ja.
Hvad end din bror følger efter, så vokser det.
Så må vi hellere indhente ham.
- Det er helt fint. Bare rolig. - Er træet levende?
- Naturligvis. Det er et træ. - Er det farligt?
Alle roser har torne.
- Det ligner juletræspynt. - Naturligt forekommende juletræer.
- Er det ikke sejt? - Jeg forstår ikke.
Universet er stort. Alt sker et sted. Et tilfælde.
En ide, der runger blandt stjernerne. En storslået julerejse.
Eller det skulle det have været.
Kender du forskellen mellem vind og træer, der taler med hinanden?
Ingen vind.
Jeg har aldrig oplevet, at træerne var så aktive. Noget er galt.
Hvad laver I?
Hvad er I ude på?
Jeg beklager, Lily. Der er noget helt galt i skoven.
Din bror står i midten af det.
Lily og Cyril Arwell, hvor er I?
- Hvorfor tog du os med herud? - Det skulle være sjovt.
Her er helt ufarligt.
Der er visse sætninger, jeg bør undgå.
Dette er et privat skovbrug. Det er ulovlig indtrængen.
- Ubevæbnet. - Hvad laver du?
Nej, vent. Bevæbnet. Nej, ubevæbnet.
Undskyld. Hun har uld på. Naturlige stoffer forstyrrer...
- Kan vi se forskel på uld og våben? - Ja, sir.
- Kan vi? - Ikke altid, sir.
Hvad laver du her? Ved du, hvad der snart sker i skoven?
- Jeg var bare... - Jeg tror, hun er tidsrejsende.
Og det er ikke ulden igen?
Hvem er I?
Det var jo jul.
- Hvordan kan du gøre det? - Der skulle være tilsyn på rejsen.
Til fremtiden? Er vi på en anden planet?
- Hvor juletræer bare sker? - De er faktisk ikke juletræer.
Se lige der.
- Går vi ind? - Det gjorde Cyril.
Interessant.
Hvad er det? Er det en statue? Er det en konge?
Måske en konge, men ikke en statue.
Se gulvet. Det er den, Cyril fulgte efter.
Den kommer fra kuglen på et træ. Den blev så stor på under en time.
Imponerende. Det er bygningen også.
Ja. Den er vokset. Det er ikke en bygning.
Det er en gruppe træer, der er vokset til en bygning.
Klogt. Jeg elsker klogt. Kloge, gamle skov.
En skov vokser til en bygning. Hvorfor?
- Hvorfor honning i honningfælden? - Fordi det er en fælde.
Mennesker kan aldrig modstå en dør.
- Vi er altså gået lige i en fælde? - For mennesker.
Spørgsmålet er, hvad en skov skal med mennesker.
- Vi skal ud herfra. - Bortset fra...
Bortset fra, at Cyril er her.
Lad os finde Cyril.
Græd ikke. Jeg kan ikke forhøre dig, når du græder.
Det er en militær indgriben, så græder man ikke.
- Korporal Ven-Garr... - Jeg har det fint, sir.
- Hvad er der galt med dig? - Jeg har et moderkompleks.
Det er registreret. Det påvirker ikke min indsats.
- Jeg må desværre sænke mit våben. - Hvorfor?
Hun er en ubevæbnet, kvindelig civilist, der græder.
- Jeg tænker på det visuelle. - Der er ingen, der ser på.
- Der kan stadig være visuelt opsyn. - Nej, det kan der netop ikke.
Undskyld, sir. Jeg har styr på det. Skal jeg skyde hende?
- Det visuelle er helt galt. - Hold mund.
- Hvad gør du? - Jeg respekterer hende som kvinde.
Fint, så lægger vi vores våben på jorden.
Er du så glad nu? Vi går væk fra vores våben.
Må vi så forhøre dig nu?
Vi er fra Androzani Major. Året er 5345, og vi gør dig ikke fortræd.
- Hvor kommer du fra? - England, 1941...
...og der er krig.
- Det nytter altid at græde. - Så siger vi det.
Men du kan ikke overbevise mig om, at du tør skyde.
Jeg leder efter mine børn.
Cyril?
Cyril? Kan du høre mig?
Cyril! Cyril!
Cyril? Kan du høre mig?
Den virker ikke på træ. Det er træ, der er forklædt.
- Kan træer blive til en bygning? - Man skal ikke undervurdere træer.
- Se lige der. - Ja, det er træ. Kom over det.
- Stjernerne kommer frem. - Den slags sker, Lily.
Ja, men ud af træerne.
Hvad er det?
Livskraft. Ren livskraft.
Der... synger.
Smukt.
Man får lyst til at græde.
Glædestårer. Godt for dig.
Det er så menneskeligt.
- Hvad er det? Sig det. - Cyril, kan du høre mig?
Du godeste.
Hvad er alt det her? Er det et slags cockpit?
- Min mand er pilot. - Platformen drives...
Jeg forstår ikke. Hvordan endte jeg her? Jeg leder efter mine børn.
- Der er ikke nogen andre i skoven. - Hendes børn kom måske også ind.
Så må Gud hjælpe dem.
- Vi kan scanne efter livsformer. - Som en radar?
- Så kom i gang. - Ja, frue.
- Hvorfor sagde du "Gud hjælpe dem"? - Skoven skal høstes.
Træer fra Androzani er den bedste brændsel.
- Hele området skal smeltes. - Hvordan smelter man en skov?
Syreregn. Satellitterne er på plads.
Alle, der er derude, vil brænde om fem minutter.
Han kommer!
- Åbn den. - Jeg prøver.
- Det var ikke mig. - Det er lige meget.
Hvad er der galt med ham? Er han død?
Ingen fare. Han er bare bevidstløs.
Hvad er du så? Ikke konge. En dronning. Skovens dronning.
Vicevært... Se.
- Det er, som om... - Som hvad?
Som om livskraften forlader skoven.
Hvad laver han? Stop ham.
Rumvæsner lavet af træ. Det måtte jo ske.
Der er helt fint.
De vil vist bare tale med os.
De er bange.
Kan I ikke høre dem? Træerne skriger. Kan I ikke høre dem?
Nej, men det kan du.
Du er forbundet med dem.
Der er livstegn 800 meter væk.
- Kan vi flytte den her derhen? - Nej. Det kan de to.
- Jeg stoler ikke på dem. - Jeg kan ikke styre den.
Den ligner et fly. Jeg har fløjet med min mand.
Det kræver mange års træning. Jeg scanner efter en radioforbindelse.
Advarsel. Syreregn. Gør klar til at blive strålet væk.
Jeg beklager inderligt. Du må finde en udvej. I overlever ikke regnen.
Gå ikke. Vent. Hvad skal jeg gøre?
- Evakuer. - Hvor blev I af?
Syreregnen falder om fem minutter. Uautoriseret personale destrueres.
- Hvorfor forlod stjernerne træerne? - Jeg tror...
Koncentrer dig. Hvad laver de?
- De evakuerer. - Hvorfor?
De er bange for regnen. Regnen, der brænder.
Vær sød og forklar det. Jeg er bange.
Stjernerne er ren livskraft. Sjæle, om du vil.
De prøver at flygte, fordi de tror, deres hjem skal brændes.
- De kunne svæve op i himlen. - De skal rejse i noget levende.
Inden i Cyril. Kan du se den her?
Det er ikke en krone. Det er et relæ.
De gør din bror til en redningsbåd. Det er en flugtplan.
Gør ham ikke noget. Rør ikke barnet.
- Din kommen blev forudsagt. - Hvorfor lyder han sådan?
- Hej. Mimer vi nu? - Din kommen blev forudsagt.
Man kan ikke forudsige. Stol på en tidsrejsende.
Vi ventede, og du kom.
I har en flugtplan. Hvorfor flygter I ikke?
- Barnet er svagt. - Han er et barn.
Nej, han er svag. Skoven kan ikke leve i ham.
- Men der er andre. - I høj grad.
Heldigvis ser jeg godt ud med hat.
Lad os få den her af.
- Du er også svag. - Faktisk ikke.
Lad os redde skoven.
- Ikke dig. Du er svag. - Det er jeg faktisk ikke.
Slip den.
Så slip den.
Det kan jeg ikke.
Det er en sær oplevelse. Det kilder nærmest.
Kilder den?
Hun er stærk, men ung.
Hun er stærk, og jeg er svag. Interessant.
Mor?
Bare rolig, Cyril. Det er mig.
Mor er her ikke, men... vi skal hjem til hende nu.
Ikke sandt, vicevært?
Nej.
Det tror jeg ikke.
Det er regnen, der brænder.
Syreregn.
Vi skal ud af skoven. Vi er i alvorlig fare.
Tårnet kan ikke beskytte os.
- Hvor er mor? - Hun kommer.
Det ved du, hun gør, for hun kommer altid, ikke?
Vejen, vi kom, er ikke åben for altid.
Jeg ved ikke, om jeg kan få os derhen, men hvis det skal lykkes-
- så skal vi af sted nu.
Nej. Vi venter på mor. Mor kommer altid.
Ikke denne gang, Cyril. Det gør mig ondt.
Hvad er det?
- Det er en høstmaskine. - Genkender du den?
Jeg tror, jeg genkender kørestilen.
Madge er også inde i skoven.
Kom så, Madge. Du kan godt.
Hold mund, dit tåbelige grødhoved.
Denne vej. Du kan godt.
Flot kørsel.
- Vicevært? - Ja.
Du er fyret.
Der er ikke sket hende noget. Bliv her.
Madge?
- Er du uskadt? - Bliv her. Regnen er forfærdelig.
Lily? Cyril?
- Cyril! - Mor!
Lily!
Hvad laver I dog? Hvor vover I at forlade huset?
Jeg har sagt til dig, at man ikke åbner gaver før tid.
Det måtte ske før eller siden.
- Hvad er det? - Hold dig på afstand. Bliv tilbage.
- Den er virkelig smuk. - Mor.
Se, hvor den skinner.
Flot, Madge. Den er totalskadet.
Stjernerne strømmer ind i hende. Hun tager hele skoven.
Det er virkelig vidunderligt.
Madge?
Er du uskadt? Sig noget. Kan du høre mig?
Ja. Jeg har det helt fint.
Fint? Du har en hel verden i hovedet.
Jeg ved det. Det er spøjst, ikke?
Man kan ikke forestille sig at være en skov, og pludselig så kan man.
Er I uskadt? Er hun uskadt?
Hun er stærk.
Det var ikke mig. Det er ret kløgtigt det her.
Hun er stærk. Er hun stærk?
Dumme mig. Dumme, gamle Doktor.
Forstår du, Cyril? Du forstår det, ikke Lily?
Jo I gør. Tænk. Svag og stærk. Det er en oversættelse.
Oversat fra naturens grundkode. Cyril og jeg er svage.
Men hun er en kvinde. Mere end en kvinde. Hun er mor.
Hvordan skulle liv ellers rejse? Moderskibet!
- Hvad sker der? - Ingen anelse.
Hold fast og lad, som om det er planen.
Det her er fantastisk.
- Hvor er vi? - Ingensteds.
Vi fløj ind i tidshvirvlen.
Nu kan idioterne brænde jeres hjem, men disse mennesker hjalp jer.
De er under min beskyttelse.
Hjælp dem. Hvordan kommer vi hjem?
- Tænk. - Undskyld? Hvilket?
- Hun skal blot tænke. - Madge? Hørte du det?
- Du sagde det, men hørte du? Tænk. - Tænke. På hvad?
Tænk på dit hjem. Se det for dig. Føl det. Kan du det?
Din hjerne styrer skibet. Du kan flyve os hjem til jul.
Mit hoved er fuld af træer. Kan du ikke gøre det?
Jeg har intet hjem. Jeg kan ikke føle, som du kan.
Du skal virkelig føle det.
De ting, du savner, indtil du er ved at briste.
Indtil det gør ondt. Er det dét, du mener, vicevært?
- Indtil det gør ondt? - Ja.
Ja.
Godt, så.
Vi er hjemme til jul.
- Hvad sker der? Hvor ender vi? - Vis dem det.
Vis dem det!
Jeres mor flyver en skov gennem tidshvirvlen. Vær imponeret.
Hvad skal du hjem til? Hvad drager dig? Tænk.
- Reg! - Far.
Min Reg!
Sådan. Vær forsigtig, men fokuser på ham.
- Jeg ved ikke... - Hvordan mødte I hinanden?
Han fulgte mig hjem.
Jeg arbejdede på mejeriet. Han fulgte mig hjem.
Han ser så ung ud.
Han sagde, han ville blive ved, indtil jeg giftede mig med ham.
Fokuser. Den fungerer psykisk. Den låser på signalet.
Nej. Vis mig ikke det.
- Er det fars fly? - Jeg vil ikke se det.
- Bryd ikke signalet. - Ikke natten han døde.
Jeg vil ikke se ham dø.
Hvad mener du?
- Lad mig ikke se ham dø. - Mor, er far død?
Sir, Anderson er ilde tilredt.
- Hvor er vi? - Et sted over kanalen.
- Hvad skal jeg sige til Anderson? - Sig...
- Sig, at vi er hjemme til jul. - Ja, sir.
Undskyld, min elskede.
Farvel, min elskede.
Cyril? Lily?
- Er du uskadt, Lily? - Ja.
- Er de døde? - Nej. De er kun træ nu.
De er blevet... udtømt.
Skoven er også ude af dit hoved, ikke?
Skovens livskraft er forvandlet til en subæterisk bølge af lys-
- der kan eksistere...
Træernes sjæl er ude blandt stjernerne-
- og de skinner meget lykkeligt.
Du hjalp dem derhen. Flot gået, Madge.
- Hvor er vi? - Hjemme. Julemorgen.
Det var en genvej. Ville du ikke gerne det?
Mor?
Se jer engang. I har været så modige.
Vi er hjemme igen.
Hvad mente du? "Se ham dø."
Hvor er far? Hvor er han? Hvor er far?
Hvorfor holder du et telegram?
Hvad står der?
- Sig det nu bare. - Sig det.
I vil nok helst være alene.
Jeg tror ikke, der er nogen, der foretrækker det.
- Bliv i nærheden. - Jeg venter udenfor.
Lily.
Cyril.
For et par aftner siden fløj far, der var en dygtig pilot.
Han fløj hjem til jul.
Hans fly blev skadet, og instrumenterne svigtede.
Desværre var månen ikke synlig den aften.
Det var skyet, så der var ingen stjerner.
De kunne ikke vise ham vej.
- For han vild? - Ja, Cyril. Han for helt vild.
Undskyld, jeg afbryder, men I må hellere komme herud.
- Jeg taler med mine børn. - Inden du fortsætter...
...må du hellere se det her.
Der var en stjerne, der kunne vise vej.
Dig.
- Hvad er det? - Jeg ved ikke. Vi har ikke andet.
Vi kan følge efter det.
Madge fløj gennem tidshvirvlen med en skov og en ægtemand.
Han gjorde det igen. Han fulgte dig hjem. Se, hvad du kan.
Moder jul.
Madge!
- Hvad laver jeg her? - Det er juledag! Hvad ellers?
Juledag? Hvordan?
Vi tog en genvej.
Far!
Glædestårer.
Menneskeligt. Kvindeligt.
Naturligvis. Det er dig, ikke?
- Min rummand med hjelmen omvendt. - Hvordan ser jeg ud nu?
Sjovere.
- Du kom tilbage. - Du hjalp mig.
Jeg gengælder altid en tjeneste. Midten var skidt, men god slutning.
Det er mit liv i en nøddeskal.
Tak skal du have.
Du gjorde det selv, men tak, fordi du takker mig.
Sidste gang kom jeg tilbage dagen efter, men så var boksen væk.
- Vil du se, hvordan man gør? - Nej.
Jeg vil gerne have, du bliver i julen.
- Jeg er desværre optaget. - Naturligvis.
- Du har selv familie. - Tja...
- Faktisk ikke. - Ja. Det sagde du.
Der må være folk, der elsker dig. Venner.
Jo, men... Det er en lang historie.
De tror, jeg er død.
Glem det. Nu skal du se, hvad telefonboksen kan.
- Ingen skal være alene i julen. - Jeg klarer mig.
Jeg mener dine venner. Du må ikke lade dem tro, at du er død.
- Det er virkelig kompliceret. - Du må fortælle dem det.
Af sted med dig.
Jeg vil tænke over det.
Hold øje med boksen.
Vicevært?
- Sæt nu, jeg får brug for dig igen. - Du skal bare ønske.
Hvad pokker var det?
Viceværten tog tilbage til tidshvirvlen.
Et herligt sted. Jeg har været der. Skal vi gå nedenunder?
Hvis det er flere sangere, så har jeg en vandpistol.
I vil ikke være våde på en aften som i aften.
- Jeg er ikke sikker. Hvor længe? - To år.
Fint. Det var fair.
- Nå, du er ikke død. - Og godt nytår.
River sagde det til os.
- Naturligvis gjorde hun det. - Hun er en god pige.
Jeg giver dig ikke et kram først.
Heller ikke mig.
Mr Pond? Gæt, hvem der spiser med.
- Du døde ikke. - Det har vi gjort.
- Vi skal spise. Vil du være med? - Hvis det ikke er til besvær.
- Vi har dækket op til dig. - I vidste ikke, jeg kom.
Det gør vi altid.
Det er jul, din tåbe.
Kom så.